WALT DISNEY PICTURES prezintă
TARZAN 2
Whoau!
Fugi!
E Zugor!
Monstru'? Ah!
Ah!
Hei, hei, hei! Nu e corect să te tragă cineva.
Oh! Ooh!
Ah, bună?
Ce crezi că faci?
Orice ar fi, să știi că nu o faci prea bine.
Mai vine?
Hei, așteaptă o clipă.
Nu exista nici un Zugor.
Nu e decât un locșor imaginar.
Terk se prefăcea că să mă antrenez să fug să-mi scap pielea.
Sunt prea încet. Dacă nu alerg mai repede
Ceva teribil o să mi se întâmple.
Ești cea mai nașpa gorila din toate timpurile.
Dacă Zugor coboară vreodată de pe Muntele întunecat,
ai fi fost mâncat pe vremea asta.
Pun pariu că pot să te prind.
- Nu poți. - Mrrrr!
- M-ai ratat. - Mrrrr!
M-ai ratat din nou.
Pe bune, e de-a dreptul trist.
Asta e o rețetă care duce la dezastru.
# Oh, voința de a fi tare
# și înțelepciunea de a fi isteț
# Toate aceste lucruri vor veni la tine în timp
# În călătoria asta pe care ai început-o
# Tu ești acela care va ajunge în vârf
# Fiul Omului, uită-te spre cer
# Ridică-ți spiritul, lasă-l liber
# Într-o zi o să mergi falnic și mândru
# Fiul Omului, vei deveni un bărbat în timp
Haide, poți să reușești.
Poți să reușești. Poți să reușești.
# Yay-oh Yay-oh
# Yay-oh, yay-oh Yay-oh
Whoau!
# Fiul omului, uită-te spre cer
Ferește-te!
Copacu! Copacu! Copacu!
# Fiul Omului e un bărbat pe care să-l vadă toată lumea #
- Ești bine? - Te-ai lovit? Lasă-mă să văd.
Care e problema ta? E doar un copil.
Nu mai vreau să te joci cu ăla.
O să rănească pe cineva.
Săraca Kala. E o pacoste.
Pentru toți.
Frumos. Aproape ai distrus jumătate din familie.
Ah, iar e Cascada Elefanților din nou.
Ooh, chiar pot să-l aud pe Kerchak.
"Aproape că ai ucis pe cineva."
"E doar un copil. O să învețe."
"N-o să supraviețuiască în junglă.
Nu poate să fugă, nu poate să se cațere.
E un pericol pentru noi toți.
Acum, cred că voi mârâi impresionant."
Hei, prietene. Știi că glumesc, nu-i așa?
Desigur.
Nu făceam mișto de tine. Făceam mișto de Kerchak.
Eww.
Haide, e timpul să te culci.
Să vedem...
Așa. E confortabil?
E perfect, mama.
Ți-am prins nasul
Ți-am prins degetele.
Sunt prea mare ca să mai joc ''nasul și degetele''
Ah-ih. Cred că unul lipsește.
Poate îl ascunzi...
- aici. - Mama, oprește-te.
Oprește-te. Nu, pe bune...
Mama, oprește-te.
Tarzan, care e problema?
- Tarzan? - Nu sunt o gorilă bună.
Nu pot să scap de Zugor.
Zugor? Știi că nu exista așa ceva.
E doar o poveste veche cu fantome.
Dar dacă ar fi real, m-ar prinde.
Sunt prea încet.
Știi ce, dacă Zugor va veni vreodată pentru tine,
te salvez eu. Poți să te bazezi pe asta.
Dar, atunci tu vei fi în pericol din cauza mea.
Toată lumea s-ar simți mai bine dacă nu aș fi în preajma lor.
Haide cu mine. Vreau să-ți arăt ceva.
Copacul acesta creștea aici singur.
Ce s-a întâmplat cu el?
Într-o zi a fost o furtună puternică,
și vântul a suflat, până când în sfârșit a smuls copacul.
Dar acum, uită-te aici.
Acesta este cel mai puternic copac din junglă,
din cauză că are multe trunchiuri, toate ajutându-se între ele,
ridicând frunzele spre cer.
Și uite, trunchiurile sunt toate diferite.
Unele sunt subțiri, altele sunt groase,
unele încovoiate, altele drepte.
Ăla arată a gras.
Arata, nu-i așa?
Dar toate ajuta copacul să fie puternic.
puternic încă să reziste orice furtună.
Ca o familie.
- Ca familia noastră? - Așa e.
Ai nevoie de familia ta, Tarzan și familia ta are nevoie de tine.
- Nimeni nu are nevoie de mine. - Eu am.
Și voi avea întotdeauna.
Acum, unde e degetul ăla lipsa?
Mama, am toate degetele.
Nu, nu cred. Poate că e aici, sau aici...
Mama, oprește-te.
- Whoa! - Roar!
Ooh, dinte.
Fi-ți atenți la mare dinte înfricoșător.
Fugi! Fugi! E Zugor! Whoau!
Termina prosteala, Tarzan.
Deci, ce aștepți?
Fugi!
Ah!
- Tarzan! - Mama!
Nu.
Kala.
Mama?
Unde e toată lumea?
Mama, unde ești?
Îmi pare rău, Kala.
Era acolo. Aproape că l-am avut.
Și era acolo... Nu.
Nu puteai să faci nimic.
Trebuia să faci ceva. Trebuia să-mi dau viața pentru viața lui.
Săraca Kala. A fost oribil.
Aproape că era să moară și ea.
Urăsc să spun asta,
dar probabil că e mai bine pentru ea fără el.
Cred că e mai bine pentru toți.
# Poate să-mi spună cineva unde mi-e locul
# Unde ar trebui să mă duc?
# Poate să-mi spună cineva unde greșesc?
# Trebuie să știu
# De ce îi rănesc pe cei ce-i iubesc
# Cu tot ce fac?
# Dacă nu pot să fiu ce vor ei
# Atunci ce trebuie să fac?
Ah!
- # Nu pot să mă duc acasă - # Nu pot să mă duc acasă
- # Oh, atât măcar știu - # Atât măcar știu
# S-ar putea să fie mai bine să dispar
# Singur
- # Trebuie să găsesc destinul meu - # Să găsesc destinul meu
# Și o să supraviețuiesc cumva
# O să supraviețuiesc cumva
# Dacă ar exista un loc unde aș putea fi
# Doar eu
# Dacă ar exista un loc unde aș putea fi
# Doar eu #
Ah!
Zugor!
Eh?
- Huh? - Uite ce am prins. E o pasăre mică.
- Dar nu sunt pasăre. - Kago, uite ce am prins.
- O pasăre mică. - Hah?
Hah?
Nu poți să vezi că mă distram? Ar trebui să...
- Așteaptă puțin. - Hei!
- Uto, asta nu e pasăre. - Nu-i așa.
Nu are pene deloc, creier de banană.
Ba e și pot să o dovedesc.
O să o aruncăm din vârf și când o să zboare,
atunci tu vei fi creier de banană.
Nu mă împinge!
Nu mă împinge! Nu mă împinge!
Oprește-te! Oprește-te!
Nu mai râde!
Îmi place când fratele meu sughița.
Mori de ras.
Gata.
Te dobor.
Băieți!
- Bună, mama. - Bună, mama.
Dragii mei băieți, comorile mele,
Ce a spus mama Gunda despre bătaie?
- El mă împingea. - El îmi spunea creier de banană.
Buzele!
Când va bâtei o faceți pe mama...
... foarte nemulțumită!
O înțelegeți pe mama?
Dă, mama.
Ce e cu toată prosteala asta cu un pui de pasăre, hmm?
Nu sunt pasăre. Sunt o gorilă.
- O gorilă! - Ca tine.
Putem totuși să o aruncăm din vârf?
Dacă ești o gorilă, unde e familia ta?
- Cum ai ajuns aici? - Uh...
Ai venit aici prin crăpătură aia.
E singurul mod.
În afară de a cădea.
M-am împiedecat. Încercam să scap de monstru.
- Toți încercam, dragă. - Monstru?
Păzește crăpătură, așteptând.
Și dacă te prinde, atunci se spune că te mănâncă.
I se spune...
- Nu îi spune numele, mama. - Eu nu ascult.
La, la, la, la, la. Nu aud asta.
... Zugor.
Dar nu exista așa ceva ca Zu...
Zugor!
Vine.
Ah! Zugor!
Zugor!
Whoau!
Ay!
Whoau!
Ah!
E Zugor! Fugi, e Zugor!
Oof!
Copacul meu. Stai afară.
- Dar trebuie să mă lași... - Nu. Pleacă.
- Te rog! - Nu.
Dacă stau afară s-ar putea să mă prindă Zugor.
Boo-hoo pentru tine.
Trebuie să mă ajuți.
Trebuie.
Mama?
Ok, copilași. Așa, urcați-vă.
Oh, încă o zi încărcat pentru cei doi copilași ai mei, nu-i așa?
Zugor ne-a speriat, mama.
Oh, știu, dragă.
- Pe mine nu mă speriat. - Ba da.
- Ba nu. - Ba da.
Ba nu.
- Mama? - Da, dragă?
- Spune-ne o poveste. - Bine.
Dacă vă spun o poveste, adormiți pentru mama?
Dă, mama.
Bine, atunci, să vedem.
Bine. A fost odată ca niciodată, a fost o familie de trei...
... oh, oh, nu știu, trei...
- Broscuțe prostuțe? - Bine, dragă.
A fost odată ca niciodată, a fost o familie de trei broscuțe.
Una din ele era puțin cam idioată...
- Care din ele? - Și una era puțin cam violentă.
Îmi place de asta.
Și unii ar putea spune că mama era puțin cam posesivă...
... dar eu nu sunt de acord.
Aligatorii mănâncă broscuțe?
Oh, nu. Nu le lasă pe broscuțe să fie mâncate.
Fă-le să zboare.
Stai liniștit, Uto. Nu vor fi mâncate.
Dar cele trei broscuțe erau singurele
într-o lume mare,
sărind din lac în lac.
Tupa-tup.
Încercau să găsească un loc unde erau binevenite.
dar în orice loc să ducea erau alungate!
Poate ca broscuțele ar trebuie să spargă niște capete, mama.
- Da. - Broscuțele au ajuns într-un sfârșit
în vale oribilă, terorizați de un monstru,
cu aproape nimic de mâncat și băut
și doar stânci ascuțite pe care să doarmă!
- Deci... - Hah?
... mâine ea o să le găsească broscuțelor o nouă casă.
Și de data asta, orice se bagă în calea ei o să simtă
mania teribilă a Mamei Broasca!
Mama, mi-am stricat perna...
... din nou.
Tarzan.
Mama!
Hmm.
Ouch.
Zugor!
Zugor?
Nu-mi vine să cred.
- Bună, Zugor. - Bună.
Tu ești Zugor, nu-i așa?
- Nu, nu sunt. - Ba ești. Te-am văzut.
- Nu, nu m-ai văzut. - Ai speriat rinocerul ăla
ca să poți lua fructul ăsta.
Hei, asta e al meu!
- Fugi! - Ah!
Whoau!
Hah?
Gee, merci...
... pentru nimic!
E vina ta că suntem urmăriți în primul rând.
Hei, așteaptă.
Pleacă.
Lasă-mă singur.
- Singur? - Da. Singur?
Regula nr 1 a lui Zugor: Nu ai nevoie de nimeni decât de tine.
Du-te acasă.
- Nu pot. Am fugit de acasă. - Da, da, da.
Nu pot să mă întorc,
până nu învăț cum să fiu o gorilă bună.
Buu-huu. Du-te și te joacă cu un aligator.
Hei, poate că poți să mă înveți? Tu ești Zugor.
Să te învăț? Eu? Nu.
Așteaptă... Nu.
Ce zici de asta: Nu!
La revedere, pa, pa-pa.
Ok, cred că voi pleca.
Frate, abia aștept să le spun tuturor cine e adevăratul Zugor.
Hah?
În special celor trei gorile mari.
Frate, cred că voi râde pe săturate
când o să le spun că tu ești Zugor.
Whoau, whoau, whoau.
Hmm. Știi ce, pot să mă răzgândesc.
În felu' asta, n-o să spun nimănui secretul tău.
Nu-mi placi.
Oh, în fine. Ne-am înțeles. Te voi ajuta.
Și în schimb, n-o să spui la nimeni.
Corect! Nu spun la nimeni.
Tarzan?
Nu poți să mă prinzi, Zugor.
Nu acum, băieți. Ok?
Nu am chef.
Hei! Am spus că nu am chef! Ok? Acum dispăreți!
Oh...
Uite ce, îmi pare rău. Ok?
Jocul nu va fi la fel fără Tarzan. Înțelegi?
Nu pot să cred că a murit.
Terk! Tarzan e în viață!
- E imposibil. - Dar l-am auzit.
Spunea, "Nu spune la nimeni."
Ai stat prea mult în soare. Ia două mango și sună-mă dimineață.
I-am auzit vocea lui Tarzan venind dinspre Muntele Întunecat.
De ce nu a mai auzit nimeni?
Eu sunt elefant. Am auz pătrunzător.
Ok. Să vedem dacă putem să-l găsim.
Terk... Tarzan a spus să nu spui nimănui.
Hah? Oh.
Whoau, whoau.
Uh, voi trebuie să rămâneți aici.
- Nu-nu. - Nu, nu vrem.
Ba da, vreți. Voi, um...
Voi trebuie să rămâneți în urmă și, uh... să ne acoperiți. Da.
Dacă întreabă cineva,
spuneți-i că sunt plecați să strângem fructe de maimuță.
- V-ați prins? - Oh. Ok.
Fructe de maimuță. Ne-am prins.
Dă, sunteți foarte drăguți. Ok? Fugiți, fugiți.
Terk încerca să mă învețe să fiu o gorilă bună prefăcându-se a fi monstru.
Se prefăcea că ești tu, dar tu nu ești un monstru.
Ești doar Zugor care pretinde ca...
Hei! Așteaptă-mă!
Wow. Asta e casa ta? Unde dormi?
Locul ăsta e grozav. Ai pârâul tău personal.
Cas, cas, cas.
Acum, în cât mai puține cuvinte cu putință,
Ce trebuie să fac să scap de tine?
Învață-mă să fiu o gorilă bună.
O gorilă? Puștiule, tu nu ești o gorilă.
Ba sunt.
Ba nu. Să-ți dovedesc.
Brațul meu: par.
Brațul tău: nu e păr.
Nu ești o gorilă.
Dar... trebuie să fiu.
Mama mea e gorilă, prietenii mei sunt gorile,
întreaga mea familie.
Dacă nu sunt gorilă, atunci...
Atunci...
... ce sunt?
Hmm... Nu știu.
Poate ești un fel de gibon mutant fără păr.
Sau o variantă de pasăre enervanta fără aripi.
O pasăre?
Sau poate ești vreo specie rară de pește urât.
- Urât? - Oh, da.
Foarte, foarte, foarte urât.
Vezi. Ne-am dat seama că nu ești gorilă. Asta rezolvă totul..
Nu te pot învăța să fii ceva ce nu ești. Pa.
Whoau, așteaptă. Tot trebuie să mă ajuți să aflu cine sunt.
Avem o înțelegere.. Zugor.
Bine.
Ah, Zugor, îți mulțumesc așa...
Stai.
Fără mulțumiri plângăcioase
Vei fi încurajat, îngăduit sau abia tolerat.
Haide. Cu cât mai repede ne dăm seama ce ești, cu atât mai repede scap de tine.
- Ok. Hei, Zugor. - Hah?
- Merci oricum. - Câh.
# Câteodată parcă toate lucrurile par îndepărtate
# Nu contează cât de mult încerc
# Câteodată mă simt așa gol în interior
# Când tot la ce încerc să țin
# Parcă se îndepărtează
# Și chiar dacă cad parcă ceva tot mă strigă
# Dar voi continua, mă voi scufunda sau înota
# Voi continua să caut, să mă găsesc
# Cine sunt? Spune-mi
# De unde vin?
# Cine sunt? Spune-mi
# Mi se pare că nu mă integrez deloc
# Câteodată simt că aș vrea să fug în lume
# Și să las totul în urmă
# Să găsesc un loc de care să aparțin
# O să continuu să caut să mă regăsesc
# O să continuu să caut să aflu adevărat despre mine
# Cine sunt? Spune-mi
# Pot să fiu vreodată eu?
# Cine sunt? Spune-mi
# Parcă nu mă potrivesc
Știi ce, puștiule? Ai ghinion.
Urăsc ghinionul.
# Oh, parcă nu mă potrivesc
# Nu, nu, nu Nu, nu mă potrivesc deloc #
Eu sunt Zugor. Mrrr!
- Mătușa Kala e supărată. - Cum așa?
Îi este dor de Tarzan.
Așa e, micuțule.
Oh, nu plânge, Tarzan e încă...
- Fructe de maimuță. - Îți aduci aminte?
- Știu. Nu aveam de gând să-i spun. - Să-mi spui ce?
- Tarzan e în viață. - Terk și Tantor s-au dus să-l caute.
Oh!
Pe Muntele Întunecat.
Tarzan e în viață?
Mă duc să-i caut. Voi copii rămâneți aici.
Ei, bine, azi nu a mers așa de bine.
Oh! Dar vom încerca mâine din nou, nu-i așa?
Oh, sunt nerăbdător,
abia respir de nerăbdare.
Destul cu vorbăiala din partea ta.
Mai puțină vorbăiala, mai multă moțăiala.
Uh-uh-uh.
Eu, aici.
Tu, acolo.
Acolo departe.
Eu Tarzan, tu morocănos.
Oase bătrâne.
Ai nevoie de un culcuș mai bun. Mama mea putea să fac un culcuș super.
Dă. Și mama mea făcea un culcuș super.
Drăguț.
- Moale. - Călduros.
Mi-a făcut odată un culcuș, care se legăna între două crengi.
Parcă dormeai pe aer.
Și, când ți-ai dat seama că ești un Zugor?
Eh, asta a trecut.
- A trecut de mult. - Ce s-a întâmplat?
Am îmbătrânit, am încetinit, am fost lăsat în urmă.
Aceiași poveste veche.. Buu-huu. Cât de trist pentru mine.
Un pericol pentru familie.
Mă duc să arunc o privire împrejur. Trebuie să fii atent. Să îi ții la distanță.
- Regula număru' 1. - Pot să ajut?
Nu.
Ah, Terk,
nu pe Muntele Întunecat trăiește Zugor?
Nu-ți fă griji în legătură cu asta.
Zugor e doar un locșor imaginar. Îți aduci aminte?
Nu e real.
Desigur, tu știi asta și eu știe asta,
dar el știe asta?
Zugor!
- Haide. Shoo! - Ah!
Cred în Zugor! Cred în Zugor! Cred! Cred! Cred!
Hah?
Te-am prins.
- L-ai prins pe bune, Kago. - Hei, lasă-mă să mă ridic.
Ah, Kago? Ăsta nu e un pui de pasăre.
- Nu e? - Oh, nu. Nu e.
Hei, nu poți să-i faci asta fratelui meu.
Ah!
Oh, nu! Zugor l-a prins pe Terk!
Lasă-mi prietenul în pace!
Ia-mă pe mine în locul lui!
- Whoau! - Te pui cu mine?
E mâncată. Oh, cruzimea!
Acum, ce vom face noi cu tine?
Oh, oh! Știu.
Hai să-l aruncăm din vârf să vedem dacă zboară.
Gorilele nu pot zbura.
Oh, da? De unde știi?
Pentru ca noi suntem gorile.
- Și? - Și noi nu putem zbura.
Dă, dar dacă oaselor noastre ar fi goale în interior,
și am avea aripi și pene,
am fi cele mai mari păsări din oraș.
Ei, bine, ce în numele...?
Uite, mama, am găsit o gorilă.
Și de unde a venit această drăgălașă?
Hei, hei. De ajuns, doamnă.
Am nevoie de obrazul ăsta ca să mănânc.
Oh, nu ești tu cea mai drăgălașă.
De unde ești, dragă?
Povestește-ne de familia ta, hah? Unde e restul familiei?
Lasă-te păgubașa, doamnă. Nu vreau să vorbesc și nu poți să mă faci.
Kago.
Să încercăm din nou. Ce zici, dragă?
Acum, cum ai trecut de Zugor?
Și de unde vine familia ta exact?
E frumos acolo? Destulă mâncare și apa?
Poate ne arăți drumul acolo odată.
Terk? Ești acolo
sau te-au mâncat?
... oricine se plimba pe muntele meu,
îmi murdărește pământul, îmi deranjează lucrurile.
Sunt lucrurile mele.
Hei! De ce îmi deranjezi lucrurile?
Ți-am făcut un culcuș.
Tu ai făcut asta?
- Pentru mine? - Bineînțeles. Pentru oasele tale bătrâne.
Cum făcea mama ta. Încearcă-l.
Asta nu era parte sin înțelegere.
Știu.
Ah... E bun.
Dormi pe aer.
Nu știu ce ești, Tarzan,
dar ești destul de inteligent.
La fel ca odinioară când ai făcut chestia aia cu liana și rinocerul.
Buf!
- Nu ai mai văzut niciodată așa ceva. - Hah. Da, păi,
nu sunt destul de deștept să-mi dau seama ce sunt totuși
nu sunt puternic ca un elefant. Nici înalt ca o girafă.
Nu pot să zbor ca o pasăre.
Poate că sunt nimic.
Și, ai de gând s stai aici și să te ții de mine
până când mama ta se întoarce?
Dă.
- Toată ziulică? - Da.
O să te lovesc.
Ia zi, Uto,
cum de ai ajuns să faci toată treabă grea aici, hah?
Hah? Ce? Treabă grea?
Vreau să spun că, tu trebuie să stai aici cu mine, în timp ce leneșul Kag
se distrează lovindu-și pietrele.
Vreau să spun că, nu știu, nu mi se pare echitabil.
Nu, nu e echitabil deloc.
Chiar nici un pic.
Hah?
Hmm...
Hmm... Eh?
Hei, asta nu e echitabil.
- Ce? - Am spus ce nu e echitabil.
Eu făcând toată treabă grea.
Trebuie să faci și tu ceva, așa că ia, Dl Leneș.
Ai de gând să accepți asta?
- Ce să accept? - Uto te-a insultat.
- Mă insultat? - Da.
- M-ai insultat? - Uh... da?
Ooh! O să...
N-aveți nici o idee cu cine vă puneți.
Oprește-te.
- Uto, oprește-te! - Hah?
- Unde e? - Oops.
Așteaptă până o prindem iar.
O să... O să...
Hei, a luat o banană. Bună treabă.
Nu neapărat. Dacă eram un cimpanzeu sau un babuin,
m-aș fi urcat până în vârf și aș fi luat o grămadă.
Eu nu pot să iau decât câte una.
Tot crezi că ești nimic, hah?
Hmm. Poate putem să facem ceva în legătură cu asta.
- Putem? - Da. M-am gândit că,
din moment ce ești nimic,
și cauți să fii ceva...
... poți să încerci să fii Zugor.
Hmm. Zugor?
Nu-i nici o problemă dacă nu vrei. Poți să spui liniștit nu.
Oricum, mă simt câteodată destul de singur.
Vrei să spui, ca o să fiu ca tine?
Wow! Zugor!
Dă! Sunt Zugor.
Mrrr!
Regula număru' unu:
Nu avem nevoie de nimeni decât de noi.
Acesta e muntele nostru. Mrrr!
Muntele nostru.
Zugor în devenire,
folosește liana aia să strângi niște mic dejun.
Dă, domnule.
- Zugor? - Hmm?
Știi, asta nu era parte din înțelegere.
Știu.
Alo? E cineva acolo?
Alo?
Ah! Ceva m-a prins. E monstru'!
Adio, jungla rea.
Sunt blestemat! Blestemat!
Blestemat să fiu un cap de nucă de cocos.
- Terk? - Unicul și singurul.
- Hai să plecăm de aici. - Whoau!
Terk? Tantor?
Tarzan! Ești în viață! Ești în viață!
Am crezut că ești mort și apoi Tantor...
Te-a auzit țipând, apoi când am ajuns la Muntele Întunecat, Zugor...
Și apoi gorilele alea mari...
Și apoi am rămas prins în gaura aia și Terk a fost mâncat.
Uh... într-un fel.
- Așteaptă. Gorilele alea mari sunt după tine? - Probabil sunt chiar în spatele nostru.
Haideți. Știu un loc grozav să ne ascundem.
Oh, ce reuniune minunată.
Îmi pare rău că am lăsat-o să scape, dar era un geniu rău.
Nu e nici o problemă, băieți. Acum putem să o urmărim.
- Unde, mama? - Să trecem de Zugor, bineînțeles.
Ce faceți aici? V-am spus să stați acasă.
Ne-am plictisit să stăm acasă.
Și ne plac fructele de maimuță.
Noi nu căutam fructe de maimuță.
- Dar s-ar putea să găsim câteva. - Foarte bine, dar stați aproape.
Vrei să te muți puțin?
Gorilele alea puteau să ne tăbăcească până acum.
Whoau!
Hah?
Am făcut noi asta?
Dă, vom fi în siguranță aici.
Frate, mi-a fost dor de voi, băieți.
Și nouă ne-a fost dor de tine, prietene.
De aia am venit să te luam acasă.
- Nu vin acasă. - Nu vii?
Nu. Sunt Zugor acum.
Zugor? Ce înseamnă asta?
Înseamnă că nu am nevoie de nimeni decât de mine.
- De nimeni? - De nimeni.
Păi, nici de mama ta?
Îi este mai bine fără mine.
Și nu pot să mă întorc. Sunt Zugor acum.
Ei, bine, cine este acest monstru Zugor?
Ți-am spus, nu e un monstru.
- Nu e nici un monstru. - Nici un monstru?
Ce vrei să spui, nici un monstru?
Ah!
Ah, păi, vreau să spun nici un monstru...
- Mai mare sau mai fioros... - Hei!
Uită-te ce am găsit.
Lasă-mă jos! Lasă-mă jos!
Ok.
Ah! Ce se...? De ce? Cine?
- Salut. - Ah!
- Zugor... - Ai spus că n-o să zici la nimeni.
- Ai promis. - Zugor, îmi pare rău.
- Nu am vrut să... - Tu ești Zugor?
Tot timpul ăsta, sărăcuții mei băieți și cu mine
am stat blocați în valea asta nenorocită din cauza ta?
Ar trebui să te...
- Lasă-l în pace! - Dă-te la o parte, tacă.
Mmm, știți ce, băieți?
Cred că acest loc are nevoie de puțină... redecorare.
Oh, da!
Oh, bine. Oh, bine.
Hei, Kago, uită-te la asta.
E săltăreț, săltăreț, sare...
Vedeți? Nu e frumos s-o păcăliți pe mama Gunda.
- Zugor? - Asta e vina ta.
Îmi pare rău. Trebuia să-mi ajut prietenii și eu...
Oh, deci de acolo sunteți toți.
Oh, cât de drăguț.
Mulțumită lu' gură spartă,
știm unde să ne găsim noua noastră casă.
Au stors tot din mine.
Haideți, băieți. Să mergem să ocupăm vecinătățile.
Și de data asta, nimeni nu ne stă în cale.
Uite acolo. Muntele Întunecat.
Zugor! Zugor, unde ești?
Zugor.
Prima regulă...
Zugor, haide. Avem nevoie dă ajutorul tău.
- Tarzan, ne ducem să-l avertizăm pe Kerchak. - Stați. Mergem și noi cu voi.
Uh, nu te supăra, Tarzan, dar ne-ai încetini.
- Să mergem, Tant. - Whoau.
N-o să ajungă la timp.
Ești singurul care cunoaște muntele acesta.
Nu. Nu trebuia să te primesc înăuntru deloc.
Am crezut că suntem prieteni și tu m-ai trădat.
Era prima regulă și eu am încălcat-o.
Zugor, te rog.
Știu că am distrus totul, dar trebuie să ajuți.
Buu-huu.
E familia mea.
Atunci du-te. Du-te!
Nu ai nevoie de mine! Și eu nu am nevoie de tine!
Bine.
Buu-huu pentru mine.
- Cred că știu în ce direcție să mă duc. - Da și eu.
- E în direcția aia. - Haide. Știu o scurtătură.
- Tarzan! - Oh, nu! Ah!
Whoau!
Să nu vorbim niciodată despre asta.
Haide!
Oof!
Încetinește. Nu te îndepărta prea mult.
- N-o să mă îndepărtez. - Hah?
Hei, uite, mama, un copil.
Pentru bunul Dumnezeu.
Oh, pot să mă joc cu el?
- Pot? - Pune-l jos!
Cine spune?
Hei.
- Dă-te la o parte. - Da!
Nu poți să faci asta cu fratele meu.
- Ah! - Mama!
- Mama, ești bine? - Tarzan!
Oh, perfect.
- Lasă-l în pace! - Să vedem dacă poate să zboare.
Mama!
- Zugor! - Hmm?
Ha-ha!
- Zugor? - Tarzan!
Dar, ce ești tu...?
Ha-ha! Am reușit!
Mi-am dat seama ce sunt!
- Tarzan! - Tarzan?
Dă. Îți aduci aminte cum ne-ai salvat de rinocerul ăla?
Și ai făcut hamacul ăla grozav? Și ai luat bananele alea?
Tu poți să faci lucruri pe care nimeni nu le poate face.
Puștiule, tu ești Tarzan.
Acum, du-te și prinde-i.
Hmm?
- Hei! - Huh?
Hei!
El e.
Ah!
Dă-te la o parte, bătrân ruginit.
Ruginit?
Ai lovit toate crengile când ai căzut din copacul urâțeniei.
Păi, tu ești așa de osos, pun pariu că nici vulturii nu or să te vrea.
Ha! Hei, hipopotamul a sunat. Își vrea corpul înapoi.
Țineți-vă, micuților.
Mătușa Kala. Mătușa Kala!
Ow, ow, ow, ow.
Haideți. Urcați.
Hah?
Ah!
Pune-i dop, "boșorog bătrân".
Balon mare cu miros de mlaștină.
Buze de șopârlă!
- Muci de vierme! - Bășină de liliac!
Ai niște ochi frumoși!
- Hmm? - Hah?
- Eh? - Mmm?
Oh, asta e înfricoșător. Ce e el?
Unde e el?
Ce a fost asta?
Ah! Mama!
Hei!
Ah-oh.
Ow! Ow! Oh!
Oh! Oh! Oh! Ow! Ooh!
Ow!
Hah?
Ah!
Uto, așteaptă-mă!
Ah!
Mătușa Kala, ține-te!
- Mama! - Kala!
Ah!
Bravo! Bravo, Tarzan!
Oh, am crezut că te-am pierdut.
Îmi pare rău că am plecat, mama.
Dar nu am vrut să te rănesc.
Să mă rănești?
Tarzan, m-ai salvat.
Mama!
- Mama! Ajutor! - E în spatele nostru.
Ah! E peste tot!
Bună, băieți.
Mama?
El crede că am ochi frumoși.
Ah...
Așteaptă o clipă. Nu spargem pe nimeni?
- Da. - Oh nu, drăguților.
- Aia s-a terminat acum. - Dar, mama!
Buzele!
De câte ori să vă spun eu vouă fără bătaie?
Nu ne mai batem cu nimeni.
Dă, mama.
Misterul nemuritor al dragostei.
Ew.
Mmm...
Ok, așteaptă. Cred că m-am prins.
Ai crezut că ești nimic, dar totuși ești ceva,
ceea ce te face orice?
- Oh, nu, mama. - Cum era, încă o dată?
Oh, nu mai contează. Ai nimerit-o prima dată.
Ceea ce sunt... e o parte din familie.
Oh, Tarzan, sunt așa mândră de tine.
- Zugor! - Tarzan.
- Am venit să-mi iau rămas bun. - Deja?
Păi, știi și tu.
Au nevoie de mine.
- O să vin sus acolo să te vizitez în curând. - Ar fi bine.
Oh și Zugor...
Merci. Merci pentru tot.
Nu. Eu îți mulțumesc.
Acum, băieți, voi doi o să reparați
copacul ăla drăguț a lui Zugor
pe care l-ați făcut bucățele.
- Dar, mama... - Băieți.
Regula număru' unu: Nu comentați niciodată în fața mamei.
- Dar noi nu... - Buu-huu.
- Noi doar... - Buu-huu.
Buu-huu pentru tine.
Rah! Nimic nu-i scăpa monstrului!
Pe bune?
Ce a fost asta?
Asta, prietene, a fost Tarzan.
# Câte puțin din toate
# O să mă facă tot ceea ce vreau să fiu
# Cine sunt?
# Știu că pot să fac orice
# Cine sunt? Știu
# Da, pot să fiu oricine Chiar oricine
# Câteodată totul pare așa îndepărtat
# Nu contează cât de mult încerc
# Câteodată mă simt așa de gol în interior
# Când tot la ce încerc să țin
# Se îndepărtează
# Și chiar dacă cad mă tot cheamă înapoi
# Dar o să continui să caut, o să mă scufund sau o să înot
# O să caut în continuare să mă găsesc
# Cine sunt? Spune-mi
# Și de unde vin?
# Cine sunt? Spune-mi
# Parcă nu mă potrivesc nicăieri
# Câteodată parcă aș vrea să fug
# și să las totul în urma
# Încerc să găsesc un loc unde să aparțin
# Dacă continui să caut o să mă regăsesc
# O să continui să caut să mă găsesc
# Cine sunt? Spune-mi
# Și de unde vin?
# Cine sunt? Spune-mi
# parcă nu mă potrivesc nicăieri
# Cine sunt?
# Știu că pot face orice
# Cine sunt?
# Știu că pot fi oricine
# Cine sunt?
# Știu că pot face orice, chiar orice
# Cine sunt?
# Știu că pot fi oricine
# Cine sunt?
# Știu, da, că pot fi oricine
# Da, pot fi chiar oricine #
s F A R S I T